Toni sa till mig en gång att när man står där nere och tittar upp-
- så frågar man sig: "Hur kan nån klättra dit upp?"
"Varför skulle nån vilja göra det överhuvudtaget?"
Men timmar senare, när man är där uppe och tittar ner...
...så har du glömt allt.
Förutom personen som du lovade att komma hem till.
BASERAT PÅ VERKLIGA HÄNDELSER
"Eigers nordvägg", så heter en av Alpernas svåraste utmaningar.
Men tyska flygarlegenden Ernst Udet-
- kommer helt orädd 20 meter från dess isiga klippor-
- i sökandet efter de saknade Max Mehringer och Karl Sedlmayer.
De tappra kämparna dog när de sov i sina bivacker.
Efter tragedin blev det förbjudet att klättra uppför nordväggen.
Men kommer detta verkligen att hålla tillbaka den tyska ungdomen?
OS i Berlin närmar sig och det farliga berget lockar ungdomen-
- att visa vad den går för. En sak är säker:
De som övervinner nordväggen blir hyllade som olympiska mästare.
Krigsropen ekar genom Europa: Till attack mot Eigers nordvägg!
Alpernas sista problem måste besegras!
BERLIN - MAJ 1936 BERLINER ZEITUNGS REDAKTION
Vi har kontaktat alla alpinklubbar. Hittills ingenting.
Det kanske är för tidigt på året för...bergsklättring.
Nordväggsaspiranterna kanske kommer från Prenzlauer Berg.
De är väl också trötta på livet.
- Vet ni vad det här är, Arau? - Inte än, chefen.
Rikets pressavdelning vill att vi fokuserar på förstabestigningen.
Det ligger på ert ansvar.
Ge mig en tysk förstabestigning, annars får ni klättra själv!
Henry, de där två från Berchtesgaden då?
Det stod nåt om det i lokaltidningen. Vad var det nu då...?
Två bergsjägare, tror jag.
Och den ene hette...
Just det, Hinterstoisser. Så hette den ene.
- Och den andre hette... - Kurz.
- Vadå? - Kurz.
- Vadå "Kurz"? - Andi Hinterstoisser och Toni Kurz.
De klättrar uppför allt. Det är allt de har tänkt på sen de var små.
Vänta nu... Vad har de drömt om ända sen de var barn?
Att gå ut realskolan, Henze? - Ursäkta, chefen.
Om Eiger, så klart. Om att bli först, och så vidare...
Och hur känner ni till dem, fröken...?
Fellner.
Jag är också från Berchtesgaden. Jag växte upp med dem.
Jag vet nästan allt om dem.
Jaså?
Allt?
"Efter 27 hårda timmar nådde vi toppen och skakade hand."
"Kampen fick oss att inse att den som aldrig sätter livet på spel..."
- "...aldrig lever på riktigt." - Kurz är ju en riktig bergspoet!
- Det också? - Men de måste bestiga något svårt.
Göll, Nordwand, Matterhorn, Wartsteinkante...
Det var en svår förstabestigning.
Nu i maj. Alla höll det för omöjligt.
Bra gjort! Men varför försöker de inte bestiga Eiger?
- Det vet jag inte. - Jaså, det vet hon inte...
Kom hit, fröken Fellner.
Här.
Gå till kassan så får ni 40 mark i resekostnader-
- sen hämtar ni ut en kamera i materialrummet.
Sen åker ni till Berchtesgaden.
Säg till era vänner att riket, och särskilt vår chefsredaktör-
- räknar med dem.
- Ursäkta? - Kom tillbaka med en fin historia!
Ser dina bayerska bergsklättrare ens ut som tyska hjältar?
Mer tyska och heroiska än vi två tillsammans.
BERCHTESGADEN - BERGSJÄGARKASERNEN
Hinterstoisser! Kurz!
Har vi lärt oss vad aftonringning betyder?
Eller tror ni fortfarande att bergsklättrare-
- inte behöver titta på klockan?
Herr regementsbefäl, vi har ingen klocka.
I så fall, Hinterstoisser, kan jag berätta-
- hur lång tid ni har kvar på arbetsdagen.
Exakt fyra pissoarer i stabsbyggnaden-
- två latriner i block fem och ett golv i officerskasernen.
Fortsätt!
"Herr regementsbefäl, vi har ingen klocka..."
Gratulerar.
- Heil Hitler! - Tjena...
Rep!
Andi, vi kommer inte vidare. Vi får vända om.
Äsch, allt går om man vill.
- Gick det bra? - Ja...
- Hinterstoisser, din tunga jävel! - Du får göra fler armhävningar, Kurz!
Ingen dum idé, va? Den kanske behöver finslipas lite, men ändå!
Du måste lära dig att slå in ringbultar.
- Berg heil, kamrat! - Berg heil!
Den nya Hinterstoisser/Kurz-rutten.
Angerer och Rainer ska göra det.
- Vadå? - Du vet vad jag menar, Toni.
- De ska bestiga Eiger. - Om de säger det så...
Kom igen, Toni. Dem slår vi ju med en arm!
Jag känner dig, du vill också ta dig an Eiger.
Varför besteg vi annars Unterbergs södersida?
- Du skrev ju själv i tidningen att... - Jag vet vad jag skrev!
- Är du rädd? - Jag är inte rädd för något.
Fru Kurz, jag tog med mig Toni hem.
Skönt att ni är hemma säkert! - Vi har besök.
Ja. Här.
Jag brukar inte arbeta i den här.
Det gör inget. Det ser bättre ut i tidningen.
Luise? Kom hit!
Låt mig titta på dig! Hej!
Du ser ju ut som en riktig storstadsflicka!
- Har du ramlat? - Ja...
- Hur är Berlin? - Högljutt och dyrt.
- Hej, Toni. - Hej, Luise.
- Luise är fotojournalist nu. - Volontär, fru Kurz.
Vad får man göra då?
Så här i början får jag koka kaffe åt redaktörerna.
- Men ändå! - Ja, precis.
Jag bär in utrustningen.
Nu följer du väl med, Toni? Nu när Luise följer med.
Vart följer jag med?
Det snurrar i huvudet. Jag tar en paus.
Nu är jag tillbaka.
- Samme gamle Andy, eller hur? - Ja.
- Han backar inte för något. - Du då?
- Sen när röker du? - Har gjort det länge.
Nå, ni två?
Jag läste er artikel i lokaltidningen. Den var toppen!
Min chef också. Folk i Berlin pratar om er.
Om oss?
Ja, om alla duktiga bergsklättrare.
Det är ju OS snart, och det pratas bara om Eigers nordvägg.
De vill ha artiklar om förstabestigningen.
- Därför är du här. - Jag ska skriva artikeln.
- Hej, Luise! Är du tillbaka? - Bara tillfälligt.
Luise gör karriär i huvudstaden, Erlberger.
- Det vill du också, eller hur? - Jag är där Führern behöver mig.
Jag vet inte varför de valde mig, men det vore toppen om ni lyckades!
"Berchtesgaden-hjältar övervinner Alpernas sista problem."
- Då blir ni rikskända! - Precis.
Och du behöver aldrig mer koka kaffe!
Bara åt mig själv! Skål!
Du kommer säkert att skriva en fin artikel-
- men tyvärr inte om oss. Vi ska inte bestiga Eiger.
Va?
Det tror jag inte på, jag vet ju hur ni är!
Du som vet så mycket-
- har säkert hört talas om Max Sedlmayer och Karl Mehringer.
Vi kände dem, de var förstklassiga bergsklättrare.
Ena stunden är det solsken, nästa står man mitt i en snöstorm.
Eller så begravs man av en lavin eller får en sten i huvudet.
Det har inget med bergsklättring att göra.
Man kan vara bäst, men det är ändå ett lotteri.
Jag är trött, jag går hem.
Kom inte för sent, Andi. - Lycka till, Luise. Vi ses.
- Vad hände? - Vi städar hellre latriner.
Det gjorde jag förut också, när vi var uppe i bergen.
- Vadå? - Sprang efter dig.
Toni, jag vill också ha något att vara stolt över.
Om de trycker min artikel... Det måste du förstå.
Jag förstår, men du får hitta två andra bergsklättrare.
Du är så tjurskallig!
Jag har ändå alltid väntat på dig.
Fortare! Mycket fortare! Kom igen! Era lata svin!
- Tycker du om det här? - Låt mig vara.
Tyst och klättra! Det klarar ni väl ändå av?
Tack.
Näste man...
- Vad är det? - Jag är inte hungrig.
Andi, hur länge tänker du vara arg på mig?
Hur länge tänker du gömma dig eftersom du är för feg?
Vi kan bli de första som står där uppe!
- Bergsklättring handlar inte om det. - Jo! Det är precis vad det handlar om.
Att visa hela världen vad man kan och vem man är!
Man behöver inte bevisa något för någon.
Jag klättrar för mig själv. Bara för mig.
Det här kom från München i dag. Jag trodde att det skulle vara större.
En sån här liten... Jag vet inte ens vad det heter.
- Ringbult. - Ja, ja...
Tänk att en människas liv hänger på en sån liten sak!
Då måste man verkligen vilja det!
De ville inte, eller hur?
Hur vet ni det?
En reporters viktigaste verktyg.
Nästa, tack!
Willy Angerer och Edi Rainer är österrikare men partimedlemmar.
Och de är visst förstklassiga bergsklättrare.
De har slagit läger vid Eigers fot.
Om ett par dagar tänkte jag besöka herrarna.
Jag förstår.
Fröken Fellner, en annan gång.
Ja.
Specialpermission fram till slutet av juli?
Har ni blivit helt tokig, Hinterstoisser?
- Anledning? - Det är personligt.
Försök inte med mig, Andi. Jag är inte dum.
- Saken är den... - Jag vet vad saken är!
Avslås. Du kan gå.
Begär tillåtelse att prata. Det gäller ett bröllop.
Du var precis vad jag saknade, Kurz.
- Vem ska gifta sig? - Jag, herr regementschef.
Och jag har utsett menig Hinterstoisser till min marskalk.
Ut härifrån! Båda två!
Om vi inte får permission begär vi avsked.
- Heil Hitler! - Tjena...
Toni...
- Varför ändrade du dig? - Det var inte sant, det jag sade.
Jag klättrar inte bara för mig. Och nån måste ju ta hand om dig!
Det räcker, nu behöver vi tio ishackor.
Stegjärn, isyxor, 15 karbinhakar, två hackor-
- två rep på 30 meter, två statiska rep...
- Stavas det verkligen så? - Det kvittar!
Bensinkök, en liter bensin, träsprit, och så vidare...
- Hur mycket? - 60 mark, minst.
Plus 15 för tåget.
- Vadå för tåg? Vi cyklar dit. - Visst, 700 kilometer till Schweiz...
- Fröken Fellner? - Ett ögonblick!
Ja?
God afton.
- Är ni kvar så här dags? - Ja...
Han från fotoredaktionen...
Ja, vad är det med honom?
Han låter mig framkalla mina egna bilder när redaktionen har stängt.
Mycket fina. Verkligen. Mycket bra.
- Ni tar utmärkta bilder, Fellner. - Tack.
- Har ni varit i Schweiz? - Nej.
Fint...
Vi borde vara där i morgon.
- Ser du också fram emot det? - Ja.
- Jag ser henne redan framför mig. - Vem då?
Bruden. Vacker, mycket vacker.
Bara lite lång jämfört med dig.
3 970 meter, bara sten och is.
- Kärlek vid första ögonkastet? - Jag vet inte än.
Tåget åker rakt igenom bergen ända fram till Jungfraujoch.
3 457 meter. Tänka sig!
Titta på landskapet! Visst är det praktfullt?
- Otroligt praktfullt... - Du tittade ju inte ens, älskling!
Vi bor på ett fyrstjärnigt hotell, på 2 000 meters höjd!
Jag kan se berg från Rivieran. Från stranden!
Där är det!
Fin liten kulle, va?
TISDAGEN DEN 14 JULI
STATION KLEINE SCHEIDEGG - 2 061 METER
Guidade turer till Eismeer!
Vilken cirkus! Otroligt. Kom!
Titta, älskling. Ett hav av is!
Klätterturer till berg Jungfrau!
Jag är alldeles för gammal för att bestiga jungfrur...
Klätterturer!
Titta, kollega! Bartolo Sandri och Mario Menti!
- Vilka är de? - Italienare...
Två vettvillingar till...
De anländer med tåg och åker iväg i kistor.
Vilket ställe!
Vet ni vad det bästa är? Allt räknas som resekostnader.
- God dag. Arau. - Herr Arau...
Vi har reserverat ett härligt rum med utsikt över nordväggen åt er.
- Er fru kommer att älska det. - Vi är tyvärr bara kollegor.
Fellner, ursäkta...
- Här var det full fart... - Galningar som du.
- Nå? Var rummet fint? - Ja. Det har till och med badkar.
Verkligen?
De har det nog inte lika trevligt.
Jag gör upp en eld och lagar till något.
Kan du resa klart tältet?
- Är vi gifta nu? - Prata inte så mycket, arbeta!
- Nej, du påminner mig om min mor! - Jag är din mor!
- Mormor... - Svärmor!
Det är den tyska erövrarmentaliteten som yttrar sig i kampen mot berget.
Sammanbundna på liv och död-
- drömmer bergsklättrarna om is och sten.
Förstår ni? Läsarna måste få känslan att de var där!
Det är nyckeln till ett riktigt bra reportage!
Tyska hjältar drömmer om att kämpa sig upp till toppen-
- lägga världen vid sina fötter och bara ha oändligheten över sig.
Smaklig måltid.
- Jag tycker om det. - Jaså?
Du tycker ju om Richard Wagner också.
Hursomhelst, om bilderna är bra är det ingen som läser texten.
Såg du fransosernas utrustning? Så når de inte ens Rote Fluh.
Och italienarna har inte ens några ishackor.
Titta vem som kommer där!
Angerer och Rainer från Salzburg.
- Hej, killar! - Titta här! Heil Hitler!
Vi undrade var ni var. Det är ju trots allt en träff för fackfolk.
Har ni varit på nordväggen och klättrat lite i dag?
Nej, vi har plockat svamp.
Hur högt kom ni när ni plockade svamp?
- Vad blir det till middag? - Korngrynssoppa.
Tyska bergsklättrare drömmer alltså om oändligheten.
Högst intressant... Kan det vara rasmässigt betingat?
Då undrar jag: Vad drömmer österrikare om?
Om att komma hem till riket.
Åtminstone arierna bland er. Jag vet inte om det gäller er.
- Jag pratade om bergsklättrare. - De är också en egen ras.
Längtar ni inte hem till Österrike?
Schuschnigg klarar sig inte länge.
När Tyskland annekterar Österrike är vi hemma i en blink.
Då dansar de efter vår pipa. Då är det vår tur.
Jag skulle inte klara av att inte få återvända hem.
Såg ni vår utrustning? Bultar, rep, bara det bästa.
Allt betalt av SA.
Och vad får ni göra för det?
Nå toppen först.
ONSDAGEN DEN 15 JULI
Tunneln är 7,4 kilometer lång. Den tog 15 år att bygga.
- För hur mycket? - 16 miljoner schweizerfranc.
Här ligger ett av fönstren som vetter ut från nordväggen.
När de sprängdes föll stenarna rakt ner i avgrunden.
Vi befinner oss för övrigt knappt 3 000 meter över havet.
Sedlmayer och Mehringer började här, sen klättrade de rakt upp.
Det är så brant att man behöver en bult för varje meter.
Jag tror... att vi borde klättra diagonalt.
- Upp till panoramafönstret. - Och ställa in utrustningen där?
Precis. Bivacksäckar, ishackor, proviant, och så vidare.
STATION EIGERWAND- 2 865 METER
Försiktigt, mina herrar.
Otroligt! Det är ju oändligt långt ner!
Knappt 1 000 meter, frun.
- Hörde du, älskling? - Tack, jag tror honom!
Att folk vågar sig ut dit frivilligt!
Då måste man verkligen vilja det.
Sen över sprickan till Rote Fluh.
Första isfältet, andra isfältet, Strykjärnet, Rampen, Spindeln-
- och därifrån upp till toppen och sen...halleluja!
- Hörde ni? - Ursäkta?
Ni hörde inte.
Akta! Försiktigt...
Herregud... Vad gör ni?
- Jag visste det... - Vadå?
Jag var precis som ni när jag började.
När man vill något, glömmer man allt annat.
Hallå! Vad gör ni kvar här?
Jaha...
- Är ni här varje dag? - Varje dag och varje natt.
- Sätt er. Jag sätter på te. - Kom, fröken Fellner.
- Ni har väl ett namn? - Von Allmen.
- Ursäkta? - Von Allmen.
- Det ser otäckt ut. Tycker ni inte? - Det är otäckt.
- Känner ni till sagan om jättetrollet? - Vad hette han?
Berget är uppkallat efter honom. Förstår ni?
Enligt legenden bor trollet på berget och slukar alla som kommer för nära.
TORSDAGEN DEN 16 JULI
- Man ser inte fem meter framför sig. - Än sen?
Ett par replängder och vi är framme vid fönstret.
Vi är tillbaka där nere till lunch.
- Vad blir det? - Korngrynssoppa.
Igen? Jag stannar här uppe.
Rep!
Ingen har varit där uppe.
Det ska det bli ändring på.
Vad gör ni på vår startpunkt?
- "Vår startpunkt..." - "Vår startpunkt..."
- Försöker du vara lustig? - Andi!
- Berg heil, kamrater. - Stick!
- Vad sade de? - Det är för riskabelt för dem.
Vädret kan slå om när som helst.
- Vad betyder det? - Om österrikarna också backar ur...
...kommer chefen att fråga sig varför han betalar våra kostnader.
- Luise? - Andi?
- Vad gör du här? - Jag arbetar.
Det här är min kollega, herr Arau.
Angenämt! Henry Arau, Berliner Zeitung.
Andi Hinterstoisser, före detta bergsjägare.
Jag trodde ni hade lagt ner Eiger.
- Vem är du här med? - Vem tror du?
- Toni? - Det ser så ut.
Så ja! Ett tyskt storangrepp mot Eigerväggen!
- Får jag bjuda på en drink? - Ja.
Jag menar...när ni har bytt om.
Ja, jag kan ju raka mig.
Ishackor för isfälten...
Er utrustning måste ju väga ett ton!
Vi använder en depå för att spara på krafterna.
- Ska ni göra en rekognoscering? - Det har vi redan gjort.
- Hur högt? - Till Rote Fluh.
Det ligger inte ens nära Sedlmayer-rutten.
Vi tar en egen rutt.
Jag förstår ingenting.
Men det låter så äventyrligt!
Ja, då skålar vi för äventyret, mina herrar!
Så länge våra tyska hjältar bara går till anfall mot en stor hög kalksten-
- så har jag ingenting emot det.
Stolthet, herr Landauer. Det handlar om stolthet.
Stoltheten i att ta sig an en utmaning-
- vare sig det gäller idrott eller politik.
Till det höjer jag mitt glas.
Jag vill också utbringa en skål.
Att ni alla...kommer hem säkert.
Det är det viktigaste.
Det var väl det ni menade, herr Arau?
Ja, det skålar vi för. - Skål!
Skål!
Berätta nu hur det var att växa upp tillsammans i bergen!
Det är fint foder för vår berättelse!
Foder är till för djur.
Det är som vanligt, de har alltid varit så fräcka.
- Är det inte otroligt ensamt där uppe? - Nej.
- Jag har ju min kamrat där uppe. - Just det.
Jag ville lära mig allt de kunde. Kan ni tänka er?
Hur man fångar en forell med sina bara händer, till exempel.
- Det är inte lätt. - Mycket halt.
Det är verkligen svårt. Eller hur man reser tält.
- Och repen? - Ja, hur man säkrar rep...
Hur man slår in bultar, hur man får hand- och fotfäste...
Jag hade aldrig på mig kjol, bara lederhosen.
- Det är sant. - Verkligen?
Det är ju underbart! Berätta mer! Kom igen!
Var har ni lärt er det? På egen hand?
Min pianolärarinna gav mig alltid örfilar, så jag slutade.
Jag ville bara tacka för inbjudan.
Ska du gå? Det är ju först nu det blir roligt!
- Det är sent. - En riktig idrottsman, va?
Bara disciplin. Ingen dagdrivare som oss andra, va?
Alla vet själva vad de gör.
Ja, det är sant.
Alla vet det själva...
FREDAGEN DEN 17 JULI
Det kommer att ordna sig, ska du se.
Vet ni vad det sorgliga är?
Att vi alltid går miste om den riktiga dramatiken.
- Vad menar ni? - Vi och läsarna.
Vi skriver om belägringen av Eiger-
- och sen kanske vi skriver om en framgångsrik bestigning.
Men det som verkligen händer där ute...
...kan vi bara gissa oss till.
Jag önskar att det vore över.
Jag önskar att det äntligen kunde komma igång.
Toni...
Jag ville säga till dig i går att...
Ja, att jag var lite berusad.
Jag skulle uppskatta det om du tog hand om den här.
- Men du har ju alltid med dig den. - För mycket vikt.
För mycket vikt?
Jag kan ju alltid skriva i den efteråt.
Ja, det kan du ju...
Allt jag någonsin har gjort finns där.
Det vore synd om den gick förlorad.
Vi ses snart.
Andi! Vakna!
Det är dags.
Ja, det är dags!
För inte så mycket oväsen!
Du väcker ju konkurrenterna!
LÖRDAGEN DEN 18 JULI - KLOCKAN 02:10
Det här börjar ju bra, eller hur?
- Vad är det? - Inget! Kom nu.
Du går före. Akta!
Känner du lukten? Svavel. Det stinker som djävulen.
Men de visar oss åtminstone vägen.
Vi går om de där strebrarna innan de ens når första isfältet.
- Titta! Vi är nästan framme vid depån. - Om den inte försvann i stormen.
Det kunde ha varit värre.
- Förbannat också! - Vad är det?
Stegjärnen är borta.
- Det är inte så mycket is. - Slå ut steg...
Halleluja!
God morgon, mina herrar.
Sten!
Akta!
"...på nordväggen har agnarna sållats från vetet." Nytt stycke.
Fick ni med det? - Askkopp. Tack.
"Tidigt i morse gav sig två fullt utrustade lag ut på nordväggen."
"Anfallet mot Alpernas sista problem är alltså igång."
Skit också!
- Låt mig se. - Jag mår bra. Rör mig inte!
- Jag tänkte väl att det var ni... - Sluta kasta stenar på oss!
Ni sparkar ju loss stenar!
Om ni ska klättra i vår linje, håll åtminstone avståndet!
Tre bergsklättrare... Nej, fyra!
Därifrån och hit. Ja, precis.
De har en annan utgångspunkt.
Sedlmayer-rutten ligger mer åt vänster.
Kurz och Angerer började här... Här är fönstret in till tågbanan.
De korsar här och kommer in i första isfältet-
- och korsar då Mehringer/Sedlmayer-rutten-
- och fortsätter över det andra isfältet...
- Vad säger ni om drömvädret? - Det håller nog inte i sig.
Det är som ett gladiatorspel! Det är ju ohyggligt!
Jag tycker att det är kolossalt spännande!
Servitören!
Om något skulle gå fel där uppe, skulle ni rädda dem?
Vi har i varje fall ingen skyldighet enligt lagen.
- Vad sysslar han med? - Vem?
Han använder ju nästan inga säkringar!
- Vem då? - En av österrikarna.
Gud, om han faller... Det är ju nästan en hel replängd!
Där är de! Våra djärva bergsjägare!
Utan tvekan de bättre klättarna. I det här tempot är de framme i morgon.
- Får jag...? - Jag har allt under kontroll.
Se bara till att vi har tillräckligt med bilder på åskådarna...
- Var har ni kameran? - Här.
Vakna och sätt igång och jobba!
Visa mig att jag inte begick ett misstag med er...
Ge tillbaka de där! Skaffa dina egna kikare om du vill se något.
KLOCKAN 13:15 ROTE FLUH - 2 823 METER
- Och? - Nej, vi kommer inte vidare.
Det är ingen idé. Man behöver en ringbult för varje meter.
Om ni ens hittar någonstans att slå in dem!
- Det här är en idiotisk rutt! - Ta en annan då!
Det är ingen som tvingar er att följa efter oss!
Vi går över den här plattan, uppför kaminen och över isfältet.
Tänker ni fortsätta?
- Du säger ju att allt går. - Lycka till! Vi väntar på toppen.
Men jag undrar om ni ens kommer så långt!
Vi firar oss ner och korsar där nere. Jag såg ett bra ställe.
Titta!
Det där var historiskt! Historiskt!
Var är hon med kameran?
Hinterstoissertraversen! Det blir du berömd för!
Får vi också korsa?
Vad händer nu? Nu följer österrikarna efter.
Jag trodde att de var konkurrenter.
- Vänta, Andi. - Vad är det?
- Vi borde nog lämna repet här. - Hela repet? Vi behöver det ju!
Kanske.
- Är vi ett lag nu? - Aldrig i livet.
- Varför lät ni oss korsa då? - Så att det inte blir långtråkigt.
Jag menar i fall vi måste slå till reträtt.
Nu är du överdrivet försiktig!
Där uppe är vägen till Berlin!
KLOCKAN 15:30 FÖRSTA ISFÄLTET - 2 980 METER
- Det är skit utan stegjärn. - Österrikarna har inte heller några!
Ja, det hjälper ju så klart.
Vad är det med de där fegisarna? Har de redan gett upp?
KLOCKAN 20:30
Toni, det blir mörkt snart. Ska vi hitta ett fint pensionat?
FÖRSTA BIVACKEN - 3 100 METER
Vi har redan täckt mer än hälften.
- Vi kanske klarar det till i morgon. - Ja, och före dem.
Bravo!
Mina damer och herrar, en liten present från huset-
- för att fira förstabestigningen av Eigers nordvägg.
Nu dröjer det inte länge. I morgon är Eiger erövrat-
- och i dag kan ni äta en bit av den. Låt er väl smaka!
Den ser god ut...
Kan jag få en av de där utsökta bergsklättrarna, tack?
- Snälla, Elisabeth... - Tack!
- Ni hade tur, frun! Låt er väl smaka! - Tack!
Om det åtminstone vore en österrikare...
I morgon kväll är vi där nere omgivna av kvinnor-
- och njuter i ett varmt badkar och firas som hjältar!
Du ska få se!
Du ser verkligen inget vidare ut.
Det här är ingen skönhetstävling.
Jag behöver bara sova lite. Sova lite...
- Tog ni hand om filmen? - Ja, den är på väg till Berlin.
Ser ni? Det är så jag vill ha det! Vill ni smaka?
Jag karvade ut den ur Eiger med mitt anletes svett!
Den är mycket god.
Ni får också rysningar av att vara på plats när historia skrivs.
- Eller har jag fel? - Kanske det.
Ni kanske känner mig bättre än jag känner mig själv.
- Möjligtvis. - Hur kommer det sig?
Ett finslipat verktyg!
Väck mig om det kommer en lavin.
Och skruva gärna ner vinden.
SÖNDAGEN DEN 19 JULI - KLOCKAN 06:05
- God morgon. - God morgon.
Kom hit.
Åh, nej! Det är slut, Willy! Vi går ner igen.
Det går bra. Du måste bara vakna till.
- Willy, du behöver en läkare. - Jag mår bra.
Så här kommer du aldrig upp, Willy! Aldrig i livet!
- Tyst, Edi! Säg inte så... - Vad är det med dig?
- Är du helt ur vettet? - Jag måste komma upp dit!
Det är ingen idé! Doktorn är där nere!
Det finns ingenting där nere! Där uppe finns allt!
Edi! Vakna så ser du också det!
KLOCKAN 11:15 ANDRA ISFÄLTET - 3 150 METER
Han där, det är Angerer, eller hur? Titta.
- Bredvid den där konstiga taggen. - Ja. Det är något fel med honom.
Ledarna säger att det inte blir något mer i dag.
Och då är de nog inte framme i morgon heller.
- Ska de bivackera i två dagar till? - Ja.
Vädret förändras inte, så i dag är det ingen som når toppen.
Kom så dricker vi något.
Vad är det?
Det måste vara Karl och Max saker.
- Er kamrat från München? - Ja.
Jag beklagar.
"Fader Vår, som är i himmelen. Helgat varde ditt namn."
"Tillkomme ditt rike, ske din vilja, i himmelen och på jorden."
"Vårt dagliga bröd giv oss idag, och förlåt oss våra skulder."
"Såsom vi förlåta dem oss skyldiga äro."
"Och inled oss icke i frestelse, utan bevara oss ifrån ondo. Amen."
Lycka till.
Hur är det egentligen med Angerer, Willy?
Han låtsas inte, det är ett som är säkert.
- Ser du något? - Mer eller mindre.
De verkar vara ett enda lag nu.
Men en av dem är det ute med.
Kom nu...
Willy! Vakna!
KLOCKAN 15:40 STRYKJÄRNET - 3 350 METER
Skynda på! Du måste göra en kompress!
Ni borde ha tagit en egen rutt.
Det borde ni verkligen ha gjort!
Skit också...
- Vi måste vända tillbaka. - Vadå vända tillbaka?
Vi kommer inte vidare med honom, det ser du ju själv!
Vi måste ner snabbt, annars förblöder han.
Jag klarar det själv. Fortsätt ni.
Jag firar ner honom. Jag klarar det.
Ensam? Var inte dum, det klarar du aldrig!
- Jag klarar det! - Bra idé!
- Fortsätt ni. - Mycket bra idé! Vi fortsätter.
Upp till toppen!
Andi, om vi lämnar dem ensamma så dör båda två.
Okej, då fortsätter vi tillsammans.
Vi fortsätter tillsammans! Vi klarar det!
Var inte löjlig! Det går aldrig, det vet du mycket väl!
Varför lyssnade jag på dig?
Vi borde bara låta dig ligga här, Willy!
- Vår enda chans är att nå toppen! - Glöm toppen!
Det är bättre än att klättra ner! Vi går över västkammen och...
Andi! Du vet att vi får kämpa oss upp dit, innan vi är tillbaka där nere...
...så är han död. Det svär jag på.
Vi måste upp dit... Vi måste fortsätta...
Varför lyssnade jag på dig?
ANDRA BIVACKEN - 3 250 METER
Dra ut honom ur mötet då! Säg att artikeln håller på att kapsejsa!
Ja, jag väntar.
- Har det hänt något? - Slut. Bestigningen misslyckades.
- Va? Betyder det att...? - Salzburgarna drog sig ur...
Ja, jag är kvar. - Ett ögonblick.
God dag, chefen. Det håller inte.
De två är ändå inte intresserade av politik.
Det hade varit svårt att göra dem till tyska segrartyper.
Ja, tack. Vi ses i Berlin.
- Ska vi också åka? - Ja, det ser så ut.
Borde vi inte stanna och rapportera det som händer?
Jag vill inte låta nedlåtande, stumpan...
Men man behöver en ärorik triumf eller en hemsk tragedi.
En reträtt intresserar ingen, det blir ett par rader i sida tre.
Det är inget vi behöver stanna för.
MÅNDAGEN DEN 20 JULI
Vem säger att det går fortare på väg ner?
- Det kommer en snöstorm. - Skit också.
Hitåt! Hitåt!
I stormen har de definitivt inte kommit mycket längre ner.
- Tror ni inte? - Säkerligen inte.
Vi kan bara hoppas att de har hittat ett hyfsat ställe att bivackera på.
Annars...
Jag kanske borde skjuta upp min hemresa.
Det kanske lönar sig att stanna kvar.
Jag är reporter, vad hade ni väntat er?
- Är ni inte människa också? - Emellanåt.
Min näsa kanske har fel den här gången.
TREDJE BIVACKEN - 3 170 METER
Willy!
Willy! Willy!
Willy! Somna inte, annars fryser du ihjäl!
TISDAGEN DEN 21 JULI - KLOCKAN 05:20
Toni!
Var är ni?
Toni!
För Guds skull, barn! Vad gör du här så tidigt?
Du kommer ju att frysa ihjäl!
- Det finns folk på väggen! - De är i närheten av Rote Fluh!
Det är 200 meter härifrån! Vi är nästan vid västkammen!
De hör dig aldrig i den här vinden!
Då får vi gå till panoramafönster 38!
Här är det.
Akta huvudet!
KLOCKAN 08:50 PANORAMAFÖNSTER - 2 711 METER
Försiktigt! Det är is överallt!
Barn!
- Hallå! Var är ni? - Hallå!
- Hallå!
De kommer aldrig att höra oss i den här vinden!
Vem vet hur långt borta de är...
Vi får komma tillbaka senare, stormen kanske lägger sig.
Vi kommer tillbaka senare!
Vänta! Jag tror att jag hörde något!
Hallå!
Det är Toni!
Det är Andi!
- Vihörer! - Kan ni komma ner till fönstret?
- Vi kommer ner! - Vi kommer!
- Kom! - Vart då?
Vi kokar te!
- Hur långt tror du att det är? - Det kan inte vara långt.
Fyra meter till! Kom igen, lite till! Kom igen!
Så, min Willy. Vi har en varm plats för dig här.
Men du får hoppa i badkaret själv!
Helvete! Min arm är helt stel!
Du måste röra fingrarna! Åtminstone lite!
Jag känner ingenting! Ingenting alls!
Det tinar upp igen när du sitter framför spisen!
- Ja, du har rätt. - Bara lite till!
Vi klarar det, Willy! Vi är nästan framme!
KLOCKAN 10:15 ROTE FLUH - 2 823 METER
Har du honom?
- Vad är det? - Traversen!
- Helvete... - Repet!
Han drog ut repet... Han drog ut repet...
Håll käften, Willy! Det är ditt fel att vi är här!
Låt honom vara! Han vet inte vad han säger!
Det är ditt fel!
Jag tog mig hit och jag kan ta mig tillbaka!
Kom igen, Andi! Kom igen!
Det tar så lång tid.
De kanske klättrade förbi utan att se avsatsen.
En gång till!
Snälla, Andi! En gång till!
Jag går ut igen.
Vi måste rakt ner och korsa där nere.
Det är vår enda chans.
Vem vet hur långt ner det är, vi har inte tillräckligt med rep!
Om vi inte hittar en avsats är det ute med oss!
Om en lavin kommer ner också!
Vadå "ni tror det"?
Såg han henne eller inte? Inne på rummet är hon inte!
Snälla, herr Arau...
- Jag behöver en guide. - Vi tar hand om det.
Koppla mig till Heinrich, tack.
Glöm inte vårt paket!
- Fröken Fellner! - Vad gör ni här?
- För Guds skull, vad har hänt? - Det vet vi inte än.
Vänta, fröken Fellner... Luise...
Jag visste att jag hade rätt om dig. Du är precis som jag!
Du luktar till dig en artikel innan alla andra!
Här! Det här blir ditt livs bilder!
Jag är inte här för att ta bilder.
Så!
Andi! Ge mig fler ringbultar, jag har inga kvar!
Lavin!
Andi, lossa repet!
Bort från rännan!
KLOCKAN 13:30
Andi! Andi!
- Hjälp... - Klättra upp till mig!
Kom igen! Du klarar det!
Du måste klättra! Kom igen! Du klarar det!
Skynda, Andi!
Bulten lossnar! Den lossnar!
Skynda!
- Nej! - Se till att du kommer hem...
Nej!
Det går inte! Ni måste hämta mig!
En lavin! Alla kamrater är döda!
Jag har inget rep! Ni måste hämta mig!
KLOCKAN 15:00
Över panoramafönster 38.
Om han inte blåser iväg i stormen, kan ni nå honom!
- Hans! - Det skulle aldrig gå!
- Den som går ut dit i sånt väder... - ...får skylla sig själv.
Vi har alla fru och barn.
Är han där uppe din?
Ja. Han är min...
Behöver du stegjärn?
Skit också!
Där är han! En eller två replängder kanske!
Kan du höra oss?
Jag är här uppe! Här!
Här! Ni får komma uppifrån, genom sprickan!
- Vad sade han? - Jag förstod inte riktigt!
Vi får komma uppifrån, genom sprickan!
Med all den här isen? Det klarar vi aldrig!
Jag vet!
Det kanske ändå går i sprickan. Håll ut!
Det tar för lång tid.
KLOCKAN 19:30
Hans! Det är snart natt!
Jag ser det!
Det är ingen idé längre!
- Vi måste tillbaka på en gång! - Nej... Ni får inte lämna mig!
Ni måste komma till mig! Kom hit!
Snälla, kom till mig! Jag...
Jag klarar mig inte länge till!
Snälla, kom hit! Ni får inte lämna mig!
Jag vill inte dö! Jag vill inte...
Vi är ledsna...
Han kommer att frysa ihjäl där ute... Eller?
Ingen kan nå honom i det här vädret. Ingen.
Det finns inget vi kan göra.
KLOCKAN 21
Toni!
Här nere!
Toni!
Du kommer inte att dö! Vi kommer och hämtar dig...
När det är varmt...
Jag är här... Jag kommer inte att lämna dig, Toni...
ONSDAGEN DEN 22 JULI - KLOCKAN 08:00
Har du 60-metersrepet? Bra, då kan han dra upp det!
Hans... Tror du verkligen att han...
Det skulle ta flera timmar att nå honom, så han får fira ner sig!
- Jag menade... - Jag vet vad du menade!
Men även om han är död kan vi inte låta honom hänga där, eller hur?
Toni!
Vi är här! En sån skyddsängel skulle alla ha, eller hur?
Titta var hon sitter! Hon måste ner därifrån, annars ramlar hon.
Om hon klarade sig hela natten, ramlar hon inte nu. Kom nu!
Toni! Du måste dra upp ett rep till dig själv!
Sen kan du fira ner dig till oss!
Har du något du kan dra upp repet med? Ett statiskt rep eller så?
Jag... Jag har inget rep...
Inget rep... Jag har inget rep!
Eller kan du ta en bit rep och knyta ihop repen?
Jag kan försöka...
- Varför tar det så lång tid? - Han är nog halvt ihjälfrusen.
Men han klarar det.
Toni! Hur långt har du kommit?
Det tar ett tag! Det tar ett tag!
KLOCKAN 13:10
Christian! Kom igen!
Jag har det!
Toni! Du kan dra upp det nu!
Snart har du din man tillbaka!
Det här är inte 60 meter...
Snabbt, det andra repet!
De långa repen är längst in till höger! Skynda på!
Snälla...
Ta klätterrepet!
Skit också!
- Han får hoppa de sista metrarna. - Va?
Jag... Jag kommer!
Jag kommer!
Lossa repet, Toni!
Ge inte upp, Toni! Du klarar det!
Du klarar det! Bra!
Du måste lossa repet, Toni!
Försök, Toni!
Han dör...
Snälla... Han dör!
Kom tillbaka! Du tar ju livet av dig!
Nej, säkra henne.
Toni! Försök en gång till!
En gång till! Toni, du måste lossa repet!
Kom igen, Toni!
Toni!
Försök en gång till!
Kom igen! En gång till!
Det är jag, Luise...
Toni... Snälla...
Toni!
Luise...
Toni...
Snälla, Toni... Håll ut!
Ta repet! Ta det!
Snälla...
Kom igen... Kom igen!
Toni...
Det är så kallt...
- Har ni hittat Toni Kurz kropp? - Nej, han är kvar där uppe.
- Har ni hittat de andra? - Nej.
Jag är ledsen...
Tro mig, jag är verkligen ledsen...
Det jag sade i går natt...
Ni får inte tro att jag...
Det är en fruktansvärd tragedi.
Men Tyskland kommer aldrig att glömma dessa män.
Tro mig.
Kom så åker vi hem. Jag tar med er tillbaka till Berlin.
Jag ska inte tillbaka till Berlin!
Jag ska inte tillbaka.
Det finns för många där som är som ni.
Allt jag vet är att döden skonade mig...
...och att Toni försvann för alltid.
Man har inte levt förrän man har älskat.
Ibland har jag otroligt svårt att tro detta.
Men de flesta dagarna känner jag att jag lever.
Och att kärleken är grunden till det.
Förstabestigningen av Eigers nordvägg kom 1938.
Det tysk-österrikiska teamet följde Kurz/Hinterstosser-rutten.
Nazisterna utropade det till en idrottslig symbol-
- för Tysklands annektering av Österrike.
"Alpernas sista stora problem" var löst.
Pablo Diaz Bernal PrimeText International
www.primetext.tv